DOLOGHÁZ KOLDUSOK ÉS ÁRVÁK SZÁMÁRA
Úgyse hisszük, hogy mikor ránk köszön az öregkor,
nem mocsok és csúf nyomor vár.
Mi csak mormoljunk imát! Ok hasznot húznak, mi igát,
csak mocsok és csúf nyomor vár.
Kenyérhéj és morzsa sincs.
Koldulni és lopni küld a Nincs.
De ha zárva a szem, jön az álomvilág,
rögvest eloterem, amit kívánsz.
Íz, mennyei íz:
Fott virsli és mustár,
majd csábosan hív
kocsonya, tartár,
sült hús meg zöldborsó, desszert jön utána,
s hozzá lakáj kíván nekünk jó étvágyat.
Kaja!
Úgy eszegetnénk!
Bár jutna elénk
minden reggel és este!
Lásd, olyan a beefsteak! Nézd, csak el ne hízz!
Oh, íz, csodajó íz, gyönyöru íz, mennyei íz.
Íz, mennyei íz!
Bármilyen az étel:
Nyers, sült avagy fott
vagy kozmált vagy égett.
- Nagy leszek és jó kövér! - Érzékünk kápráz.
Ám harapj egy jót belé, meglásd, átráz.
Íz, mennyei íz!
Mit nem adnánk érte!
Csak még egy kanál
jusson, bárki kérte!
Miért kínoz e szörnyu éh, mely mardos, bennünk sír.
Oh íz, csodajó íz, gyönyöru íz, meseszép íz,
mennyei íz, ragyogó íz,
fenséges íz!
Aki nekünk ételt adott,
annak neve legyen áldott!
Ámen!
Kérem, uram! Adjon belole még!
Mi?
Kérem, uram. Adjon belole... még!
Még?
- Kapd el! - Csípd el!
- Verd meg! - Kapd fel, dobd ki!
ÁIlj!
Mielott jól kikapna még,
tudhatnám a kölyök nevét?
Olivér!
Twist Olivér!
- Hisz ön adott neki nevet! - Hát o volna az?
Olivér, Olivér! Itt sose volt még, aki repetát kért.
Olivér, Olivér! Meglakolsz nagyon ezért!
Van egy rejtett lépcso, sötét, hideg és korlátja sincs.
Vessük le azon, hogy csótányok rágják a húsát le mind!
Olivér, Olivér! Csatorna szagában rohad majd szét,
s bánja még a napot, mikor így neveztem: Olivér.
Olivér, Olivér! Itt sose volt még, aki repetát kért.
Olivér, Olivér! Meglakolsz nagyon ezért!
Van egy rejtett lépcso, sötét, hideg és korlátja sincs.
Vessük le azon, hogy csótányok rágják a húsát le mind!
Olivér, Olivér! Igazgató urunktól mit kapsz ezért?
Az lesz a hibás, ki nevét is adta:
O- li-vér.
Ki vele!
Adnék egy fiút.
- Olcsó nagyon. - Mennyiért?
- Csak hét guinea. - Mennyi?
Hét vagy annyi se.
Adnék jó fiút,
megtartható
1000 pennyért. Jó, munkabíró.
Végeladás, nincs maradás, hét guinea-rol négy az ára!
- Három font 10 shilling! - Annyi kevés! Az árum mesés!
Ki ad többet ennyinél?
Eloször... Másodszor...
Nem kell!
Hallják hát, e fiú sose éhes! Eloször...
TEMETKEZÉSI VÁLLALKOZÓ
Mindenre képes!
Adnék egy fiút!
Nézzék csak meg!
Láttak-e már ily szép...
... eladó fiút?
- Mennyi? - Három guinea, Mr. Sowerberry!
- Alkalmi vétel! - Kéne a fiú.
Hozza csak be!
Drágám, megvegyük ezt a fiút kisegítonek?
Kicsit nyápic.
Csak kicsi még, de majd megno!
Persze, majd a mi konyhánkon! Ezek sokat esznek.
Hová valósi?
Az anyja meghalt. Se neve, se címe.
Három guinea-t kérek. Készpénzben.
Nem. Kipróbáljuk. Egy hét a próbaido.
Ha keveset eszik és jóI dolgozik, megtartjuk.
Segít a boltban.
- IstáIlót takarít. - Kitanítom rá.
Helyre kis gyászhuszár lehet.
Olyan szomorkás arcú. Érdekes, ugye?
Nem felnottek temetésére szánnám. Csak gyerekekére.
Merthogy kicsi, ugye?
Úgy bizony! Hatásos lenne. Nemde?
Tudnál-e olyan lenni, mint az ott a képen?
Lehet. Csak egy magas kalap kell.
Ez Olivér!
- Ugyan már! - Dehogy!
Hogy van az anyád, te lelenc?
Ne emlegesse! Meghalt.
Mi vitte el? Tüdobaj?
- Mondtam, hogy ne emlegesse! - Ne szemtelenkedj, lelenc!
- Anyád biztos afféle volt. - Hogy merészeli?
Ha nem pusztult el, börtönben ül.
Mi folyik itt?
Mit muveltek?
- O kezdte! - Gyere csak!
Elájulok. Vizet!
Fuss a dologházba! Hívd el Mr. Bumble-t, de gyorsan!
Hol van? Hol a kis csirkefogó?
- Olivér! - Itt vagyok!
- Felismered a hangom? - Igen.
És nem féIsz tolem? Nem remegsz, mikor hallasz?
Nem én!
- Bolond ez, ha így szóI! - Nem bolond, csak húst evett!
Húst, asszonyom! TúItápláIta.
AttóI kapatta el magát, hogy nem tudja, mit csináI.
Zabkásán kell tartani! Megadom a receptjét.
- Csak nem pihen? - Olivéren ül.
- Üljünk rá mindannyian! - Megint berúgtáI!
- Egy barátommal poharaztam. - Segítség!
Ki van benne?
Az a koporsó foglalt. Holnapra kérték.
ÁIljon féIre!
- Miért csináItad? - Anyámat szidta!
Na és? RászolgáIt az többre is!
Nem igaz! Hazudik!
Zárja a pincébe, attóI megnyugszik!
Egész kényelmes!
- Döntünk a sorsodróI. - Itt a motyód, lelenc!
Hol lakik a szeretet?
Talán a fellegek felett?
Vagy föld mélyén, fuz tövén,
melyrol álmom mesél?
És hol van jó anyám? Képzeletem szülte tán?
Szól-e hozzám jó, dédelgeto szó,
mit bárki nékem szán?
Ki tudja, hogy o hol jár?
Valahol tán engem vár,
akinek én kedves lennék,
aki mindig megért?
Hol lakik a... Hol lakik a szeretet?
Minden éjjel száll imám,
hogy másnap tán rám talál,
értem jön, ki majd szeret,
és megért engemet.
Hol lakik...
Hol lakik a szeretet?
LONDON - 42 MÉRFÖLD
Segítsenek! Kérem!
Mit bámulsz?
- Nem láttáI még ficsúrt? - Nem! Bocsánat, de...
Nem számít.
- Éhes vagy? - De mennyire! MessziroI jövök.
- Hét napja gyalogolok. - A zsernyákok eloI futsz?
- Nem tudod, mi a zsernyák? - Olyan, mint a zabnyák?
Ó, milyen zöldfülu vagy! A zsernyák az rendor.
- A szüleidtoI szöktéI meg? - Nem. Árva vagyok.
Szerencsét próbáIni jöttem Londonba.
Ó, tényleg? Van hol laknod?
- Van pénzed? - Egy vasam sincs.
Itt laksz, Londonban?
- SzáIlást kell szerezned. - Tudsz egy helyet?
Ismerek egy öregurat, aki ingyen ad száIlást.
Semmit se kér toled, ha én mutatlak be neki.
- Kedves ember. - Persze... Nagyon kedves.
És én vagyok a kedvence...
De tudni szeretném, ki vagy!
- Twist Olivér. - Én meg Jack Dawkins.
- Más néven Agyafúrt Ravasz... - Örvendek!
- Nem zavarjuk az öregurat? - Zavarjuk?
Vár rád a Lak. Otthon! Úgy vagyunk, akár egy nagy család.
Határozottan mondom: E kapcsolat erot és nyugtot ád.
Biztos, hogy pont közénk illesz, mint kis lakásba régi bútorok.
Tartalék pénzalap nem lesz, amid van, bátran eloszthatod.
Néha jönnek ám rusnya, rossz idok. Jönnek jobbak is. Nincs vész.
Hisz mindig van, ki arra költ, hogy legyen kajád. Elkél az ész!
Légy a cimboránk, pajtás! Nem lesz semmi zur, cécó.
Bátran mondhatom, ez bejárt csapás, szóval, tarts velünk, mert így jó!
- Vár rád a Lak. - Otthon?
- Úgy várunk mind... - Akár egy nagy család?
- Ez a kapcsolat... - Nyugtot ád?
És biztos eltart soká.
- Lám, pont közénk... - Illek?
Egymáshoz illünk, mint régi bútorok.
Tartalék pénzalap nem lesz, amid van, bátran eloszthatod.
Nincsen fonököd, se oktatód, ámde van teánk, s jut még.
Jó, ha résen állsz, ha bárki szól, és sodrófával jön feléd.
Légy a cimboránk, pajtás! Nem lesz semmi zur, cécó.
Bátran mondhatom, ez bejárt csapás. Szóval tarts velünk, mert így jó!
Vár rád a Lak. Otthon! Úgy vagyunk, akár egy nagy család.
Határozottan mondom: E kapcsolat erot és nyugtot ád.
Felemel és lecsap! Fel, le!
Segítség!
Néha jönnek ám rusnya, rossz idok. Jönnek jobbak is. Nincs vész.
Hisz mindig van ki arra költ, hogy legyen kajád. Elkél az ész!
Elkél az ész!
Vár rád a Lak. Otthon! Úgy vagyunk, akár egy nagy család.
Határozottan mondom: E kapcsolat erot és nyugtot ád.
Biztos, hogy pont közénk illesz, mint kis lakásba régi bútorok.
Tartalék pénzalap nem lesz, amid van, bátran eloszthatod.
Nincsen fonököd, se oktatód, ámde van teánk, s jut még.
Jó, ha résen állsz, ha bárki szól, és sodrófával jön feléd.
Légy a cimboránk, pajtás! Nem lesz semmi zur, cécó.
Bátran mondhatom, ez bejárt csapás. Szóval tarts velünk...
Szóval tarts velünk, mert így jó!
Ravasz az! Jön fölfelé!
Ravasz!...Olivér!
Gyertek be!
Már megint egy...!
Fagin! O az új barátom!
Twist Olivér.
Uram!
Remélem, megtisztelsz minket azzal, hogy csatlakozol hozzánk.
Örülünk, hogy eljöttéI hozzánk. Ugye, drágáim?
Igen, Fagin!
Adjátok vissza a holmimat! Hagyjátok!
Hagyjátok békén!
Tálaljátok ki a fott kolbászt, és adjatok helyet Mr. Twistnek!
Ravasz elmondta, hogy szerencsét próbáIni jöttéI.
Lássuk, miben segíthetünk!
- Köszönöm! - Ez a kolbász penészes!
Hallgass, és idd a ginedet!
Látom, a törlokendoket nézed.
Mosásra várnak, azért lógnak a kötélen.
- Tehát ez mosoda, uram? - Az.
Nem éppen. A mosoda is jó dolog, -
- de a mi üzletünk több pénzt hoz. Ugye, fiúk?
Figyelj, Olivér...
Örömöd úgy nagyobb, ha pénzed olvasod.
Csakhogy az nem no fán, jobb, ha mások zsebét kutatod át.
Mások zsebét kutatod át.
Nagy dohány nem no fán, jobb, ha mások zsebét kutatod át.
Mutassátok meg neki, hogyan kell!
Ez játék, Olivér, csak játék!
Pengessen más adót, van annál jobb dolog.
Nem fizetsz, ha pénzt találsz, hisz mások zsebét kutatod át.
Mások zsebét kutatod át.
Pengessen csak más adót, te mások zsebét kutatod át.
Robin Hood hígagyú, másnak adja, mit lenyúl.
Jó dolog az adomány, de jobb, ha mások zsebét kutatod át.
Mások zsebét kutatod át.
Robin Hood gyáva nyúl, egy zsebet se kutatott át.
Nagy Bill Sikes tudta jól, mit csíp meg, és hogy hol.
Nagymeno, s mi volt, lám: Sok-sok zsebet kutatott át.
Mesterünk a Nagy Bill Sikes, sok-sok zsebet kutatunk át.
Öregúr caplat át, vaksin néz, álmot lát.
Hátulról mellé állsz, és a zsebét kutatod át.
És a zsebét kutatod át.
Semmi vész, mellé állsz, és a zsebét kutatod át.
És ha jön egy gazdag úr, bizsereg minden ujj.
Vastag tárcát ér a kéz, és ezzel a zsebelés kész.
És ezzel a zsebelés kész.
Vastag tárcát ér a kéz,
és ezzel a zsebelés kész.
Vissza mindent a ládába!
Az összeset!
Gyere ide!
Jó fiú. Kész gazember!
Dolgos napunk volt ma is, ugye, drágaságaim?
- Mit hoztáI, Ravasz? - Tárcákat. De szépeket.
Nem elég vastagok, de... míves darabok.
- Igazi mestermuvek, ugye? - O maga csináIta?
- Az ártatlan kis kezével! - Te mit szereztéI?
- Zsebkendoket. - Nagyon jó...
De nem szedted le róluk a hímzést.
Majd tuvel lefejtjük oket.
- Ezt még tanulnod kell. - Igen, az fontos.
Késobb tárcákra hajtasz.
- Mint Ravasz. Szeretnéd? - Persze, ha megtanít rá.
Hogyne, fiam! Ahogy a többieket is!
Legyenek ok a péIdaképeid, foképp Ravasz.
Olyan, mint maga Bill Sikes... kicsiben.
Ki az a Bill Sikes, Mr. Fagin?
Nagyon okos úriember. Holnap megláthatod.
Most pedig kiemelnéd a kendomet a zsebemboI?
- Igen. - Tényleg?
De úgy csináId ám, hogy ne érezzem!
Ahogy a többiektoI láttad.
És ezzel a zsebelés kész.
Megvan?
Meg, Mr. Fagin. Nézze!
Nahát, micsoda meglepetés! Ügyes vagy, Olivér!
Ritka az ilyen rámenos legény. Tessék egy shilling.
Elobb bankba kéne mennem.
Takarodó! Holnap nehéz napunk lesz!
Hol alhatok, uram?
Gyere csak, kicsim! Lefekvés!
Ravasz! Veszed le onnan a lábad?
Itt a helyed. Szép áImokat!
Ha úgy folytatod, ahogyan elkezdted, -
- minden idok legnagyobb zsebese leszel.
Szép áImokat, Olivér!
Szép áImokat...
Jó éjt, uram!
És ezzel a zsebelés kész.
Itt van?
- Mr. Sikes. Megjött már? - Nancy van itt. O is rá vár.
- Hogy megy a bolt? - Meg ne égesse az ujját!
Vigyázok én arra! Ha csak rajtam múlik.
Nancy! Itt van! Megjött!
Gyönyöru... gyönyöru.
Ügyes voltáI, Bill. Mind egy helyroI?
Micsoda profi!
Ugyan, Bill!
Készpénzt? Éjnek idején, amikor tele a város rablókkal?
Hogy is mernék pénzzel járni?
Azt se tudom, mennyit ér.
Nancy vár a vacsorával.
Holnap, Bill! Becsszóra.
Kis öröm, kis öröm,
ugyan kinek árt?
Nagy adag puncs ginnel, mindenkinek kijár!
Csókolom, imádom, az élet színöröm!
Bírom én, járom én a táncot e víg körön.
Ha nem zavar, hogy semmid sincs, az élet szép!
Bár tudjuk, nem fenékig tejfel, az élet szép!
Hogyha szívszerelmed vár, nincsen gond és nincs viszály.
Bármily zord legyen is a világ, az élet szép, oly szép!
Az élet szép, oly szép!
Mit számít, ha az erkölcscsosz sandán néz ránk az utcán!
A nagysága is megtenné, ha szükség vinné rá.
Sétálunk Londonban, s ki tudja, mit lelünk.
Ha kilóg egy pénztárca, hát eljöhet velünk.
Bárhogy essen is, mindegy, puffan. Az élet szép!
A gyertya kétfelol is ég. Ez van. Az élet szép!
Mikor hapsid pikkel rád, bizony sokszor képen vág.
Monoklid csendben púderezd, s ha üt, zokszót se ejts!
Nincs fodor, sem csipke, a szorme is kár lenne ránk.
Szélvihar, jégeso a kényes holminak árt.
- Díszruhánk - ócska rongy.
Épp elég jó nekünk.
Jövonkre semmi gond: Van ágyunk és ételünk.
Ha elbírod, hogy Fagin gyötör, az élet szép!
Bár patkány rág, s a kór megöl, az élet szép!
Lám, a fu oly szépen zöldell a kerítés túloldalán.
A látványnál több nekünk nem kell, hisz pénz sincs rá!
Hogyha nem zavar, hogy züllesz, szép az élet!
Hogy nálad teadélután nem lesz, szép az élet!
Oly szép... az élet.
Az édes otthon nem rám vár.
Talán párom sem lesz már.
Ámde néha feldereng szívem mélyén, idebent,
hogy mégis szép, szép az élet!
Ökörszem, gyere ide!
Értékesebb, mint az összes többi együttvéve.
Mit akarsz? Ez az én kis vagyonkám. A gyönyöruségem.
Egy csésze kávé... meg egy kis számolgatás.
Kit érdekel egy ilyen vénség, mint én? Téged, madárkám?
Tényleg?
Miért leselkedsz utánam?
- Mondd meg, mit láttáI! - Bocsásson meg!
- Láttad, mi van a dobozban? - Nem, uram!
- Biztos? - Egészen biztos!
Ha biztos vagy benne, akkor én is biztos vagyok.
Tudtam, hogy itt vagy. Nem akartalak megijeszteni.
Bátor vagy, Olivér! Bátor.
Láttad... láttad-e azt, ami a dobozban volt?
Igen, uram.
Ez az enyém, Olivér. Az én vagyonom.
Nyugodt öregkorom záIoga.
Szörnyu dolog megöregedni.
Értem, uram. Bocsásson meg! Visszamehetek aludni?
Persze, fiam. Szép áImokat!
Önnek is, uram.
Mártásos csésze, 5 font!
Hajráf, féIdrágakövekkel, féIkör alakú.
Nancy!
- Nancy! - Megyek már!
Bill!
Kész a reggelid!
- Az Isten szerelmére... - Majd jó lesz vacsorára.
Menj el Faginhoz a pénzért!
Nancy! Aludni szeretnék!
Bill...!
- Ugye, szeretsz engem? - Persze. Ezért élek veled!
Ez, ugye, az enyém?
Egyetek gyorsan! Reggeli után irány dolgozni!
Igyekezzetek!
- Nincs több kolbász? - Ma nem akarsz vacsorát?
Szervusztok!
Ki kér sütit?
Egyszerre csak egyet! Jó, osszátok szét!
Asszonyom, ez itt az új fiú.
Nézzük, mink van.
O az új lakónk, Mr. Twist Olivér, nemes úrfi.
Örvendek.
Mindannyian nemesek vagyunk.
Rá se ránts, Olivér! Nincs modoruk.
Nincs modorom? Igazi úr vagyok!
Átsegíthetem az úton?
A kastélyba igyekszem. Hívna egy taxit?
Felajánlhatom a saját kocsimat?
- Csak ön után, nagysága! - Sir Arthur, igazán kedves.
Bármit megteszek önnek, bármikor,
mert ön oly sokat ér nekem.
Biztos, hogy mennék bárhová, csak lássam mosolyát,
bárhová, elmennék, mert szeretem.
- Hegyre fel-le? - Bármikor!
- Nárciszt viselne? - Bármikor!
Vagyonát rám hagyná?
- Billt elpáholná? - Azt agyoncsapom!
Bármit megteszek egy csókért, bármikor.
- Bármit megteszek. - Bármikor?
Bármikor. Önért.
Bármit megteszek önnek,
bármikor. Mert ön oly sokat ér nekem.
Biztos, hogy mennék bárhová, csak lássam mosolyát,
bárhová, elmennék, mert szeretem.
- Bekötné a cipom? - Bármikor.
Arcát kékre festené?
A kengurut is elcsípné?
- Timbuktuba elmenne? - Kétszer is!
Bármit megteszek egy csókért, bármikor.
- Bármit megteszek. - Bármikor?
Bármit megteszek önnek, bármikor.
Biztos, hogy mennék bárhová, csak lássam mosolyát,
csak bárhol lássam mosolyát.
Tudom, hogy önnek semmi sem lenne drága.
Bárhová, elmennék, mert szeretem.
- Én is! - Én is!
Én is! Én is! Én is!
Bármit megteszek önnek, bármikor.
- Bármit megteszek. - Bármikor?
Bármikor. Önért.
- Boltot is rabolnátok? - Bármikor!
- Értem lebuknátok? - Bármikor!
- Akkor is, ha koplaltok? - Bármikor!
- Akkor is, ha ráfaragtok? - Lógunk is önért!
Errol szól életünk: Mindent kockára teszünk.
- Igen, önért mindent! - Bármikor?
Bármikor. Önért!
Akkor munkára! Várnak a tárcák az utcán!
- Mi lesz a lógással? - Én lógatlak fel, ha nem mész!
Fagin, magához jöttem.
Hozzám? Miért?
Majd Bill megmondja, ha nem fizet! Ide a pénzt!
- Ti ketten tönkretesztek. - Bizony!
Sose tanulod meg?
- Miért búbolt meg? - Mert rajtakaptalak!
Szegényen fogok meghalni. Nesze! A csatorna lesz a sorsom.
Azt hiszem, Bill kevésnek tartja majd.
Örüljetek, hogy megszabadultatok a szajrétóI. Az is valami!
Akkor is több jár. Ide vele!
MiboI tartsam el a gyerekeket, amíg vevot taláIok?
Szívtelen vagyok. Gyere, Bet! Hess, gyerekek!
Fagin, Olivér Charlie-val szeretne játszani meg velem!
Mi? Úgy érted, dolgozni?
Lehet? Kérem, engedje meg!
Szeretnéd? Miért ne?
Nem kezdhetnéd jobb társaságban.
- Vigyázz rá, Ravasz! - Indulás!
- Mehetek? - Sok szerencsét! Itt várlak.
Sorakozó! Libasorba!
Indulj! Bal, jobb, bal...
Aztán gyertek vissza majd, ha véget ért a munkátok!
Nálam édes otthon vár, ez a ház a biztonság,
hát gyertek majd, ha a balszerencse hajt,
halljátok e dalt, gyertek majd!
Soha nem felejt e kis sereg, ne aggódj hát, Fagin!
Mert szeretjük, hát visszajövünk majd mind.
Azt kér tolünk, amit akar,
most elmegyünk, de jövünk hamar!
Szióka, gyertek hamar, mert hiányoztok majd.
Szeretlek titeket, ezért "szióka", s nem "ég veletek".
Siessetek, gyertek hamar! Isten áldja e kis hadat!
Halljátok e dalt, s gyertek majd!
S visszajöttök majd, ugye, hoztok sok szajrét?
Vastag pénztárcát, sok lóvét.
Futni kell, ha megcsapod, ha lehet, a vastagot.
Így leszünk gazdagok. Gyertek hamar!
Aranyórát cupfolunk, mely folyton muzsikál.
- Tárca, kalap jöhet. - S toronyóráról a lánc.
Ismerjük a zsarukat, kik nem tudják e dalt.
Viszlát, szióka, megjövünk hamar.
Szióka, gyertek hamar, mert hiányoztok majd.
Szeretlek titeket, ezért "szióka", s nem "ég veletek".
Siessetek, gyertek hamar! Isten áldja e kis hadat!
Halljátok e dalt, s gyertek majd!
Ha a munka messze hajt, halljuk mind e dalt:
Viszlát, szióka, megjövünk hamar.
Szióka, gyertek hamar, mert hiányoztok majd.
Szeretlek titeket, ezért "szióka", s nem "ég veletek".
Ha a munka messze hajt, halljuk mind e dalt:
Viszlát, szióka, megjövünk hamar.
Ravasz, Olivér! Gyertek!
Gyere ide! Add csak vissza!
Mi lesz már, add vissza!
Fogják meg! Tolvaj! Ellopta a tárcám!
Fogják meg, tolvaj!
- Ellopta egy úr tárcáját. - Elcsípjük.
Arra ment!
- Láttátok? - Eltunt.
Gyere csak!
Figyelj az orrod elé!
- Itt az úr, akit meglopott. - Ez az a fiú?
Igen, ot láttam elfutni.
- Miért nem vigyáztáI rá? - Nem segíthettem!
Olivért elkapták.
- Na és? Börtönbe csukják. - De beköphet minket!
Bizony, Fagin! Ön is lebukhat.
Tartok tole, hogy akkor...
...ha mi rajtavesztünk, mindenki velünk bukhat.
S az neked is éppúgy árthat, mint nekünk.
Maga nyomorult, aljas, jellemtelen vénember!
Reggel elmegy a bíróságra. És megtudja, mi történt.
Én? A bíróságra? Ahol zsaruk üldögéInek?
- Megyek én. Engem nem ismernek. - Jó kislány! Okos!
Ha beszéIt, szólj nekünk, s gondoskodunk róla.
Maga csak maradjon. Majd én elintézem.
Hiszek neked. IgyáI még egyet!
Csöndet a teremben!
Nos, mivel vádolják?
Hétpróbásnak látszik. Beszéljen!
Nem ot vádolják, bíró úr, hanem a fiút.
- Milyen fiút? Nem látom. - A rács mögött.
- Ja, látom! ÁIlj fel! - ÁII, uram.
ÁIlítsák fel valamire!
- Mi a vád? - Zseblopás.
- Hogy hívnak? - Olivér.
Apád tudja, hogy itt vagy?
Árva.
Hová valósi vagy? Hol laksz?
Ki gondoskodik rólad?
Nem mondja, hol lakik, egy szót se szóI.
Aki hazudik, az lop is. És fizetésképtelen.
Három hónap kényszermunka.
Ez gyalázat! SzóIni akarok!
- Én ott voltam! - Vezessék ki ezt az orültet!
Láttam, mi történt!
Két másik fiú lopta el, nem o!
Az ítélet megszületett, nemde?
- Nem beszéIt. Az ügy lezárva! - Jó bíró. Hozd ki a fiút!
- Megtettem a magamét. - Nézzék!
- Na, gyere! - Hová megyünk?
Hazaviszlek hozzánk. SzáIlj be!
- Ravasz! Utána! - Hagyja már!
Kövesd!
Ki veszi meg szép rózsám?
Párja csak egy penny.
Ki veszi meg szép rózsám?
Párja csak egy penny.
Ki veszi meg szép rózsám?
Párja csak egy penny.
Ki veszi meg szép rózsám?
Párja csak egy penny.
Ki veszi meg szép rózsám?
Párja csak egy penny.
Itt a friss tej, madám! Kér-e?
Itt a friss tej, madám!
Ki veszi meg szép rózsám?
Itt a friss tej, madám!
Párja csak egy penny.
Szép a szamóca, szép!
Itt a friss tej, madám!
- Ki veszi meg szép rózsám? - Szép a szamóca, szép!
Itt a friss tej, madám!
A köszörus!
Csak tessék! Csak tessék!
Csak tessék! Csodaszép e reggel,
ilyen kék sose volt az ég.
Ki veszi meg szép rózsám?
Ki köti csinos csokorrá,
s küldi el nekem ma még?
Szép a szamóca, szép!
Rápillantani is öröm, s bár majd hervadoz,
kincsemként orzöm, hisz jókedvet hoz
egész életemen át.
Itt a friss tej!
Milyen szép, csudajó ez az érzés.
Lebegek, repülni tudnék.
Nehogy még elszálljon e szépség,
bármit megtennék, hogy az ég legyen ily kék.
Maradjon csak így sokáig még!
Csak tessék!
Csak tessék! Csodaszép e reggel,
ilyen kék sose volt az ég.
Ki köti csinos csokorrá, s küldi el nekem ma még?
Sose lesz tán ily szép napunk, olyan páratlanul jó.
Teli pénztárcánk és hasunk. És itt ma minden olcsó.
Milyen szép, csudajó ez az érzés.
Lebegek, repülni tudnék.
Nehogy még elszálljon e szépség,
bármit megtennék, hogy az ég legyen ily kék.
Maradjon csak így sokáig még!
Sose lesz tán ily szép napunk, olyan páratlanul jó.
Teli pénztárcánk és hasunk. És itt ma minden olcsó.
Csak tessék! Csodaszép e reggel,
szinte szállsz, repülsz, lebegsz.
Ma minden virág dalra kel,
hisz boldog, aki él, a természet zenél,
mert mámorító ez a perc!
Milyen szép, csudajó ez az érzés.
Lebegek, repülni tudnék.
Nézd, az ég mennyei kékség!
Sose lesz tán ily szép napunk, olyan páratlanul jó.
Teli pénztárcánk és hasunk. És itt ma minden olcsó.
Csak tessék! Csodaszép e reggel,
lebegek, repülni tudnék.
Nehogy még elszálljon e szépség,
bármit megtennék, hogy az ég legyen ily kék.
Maradjon csak így sokáig még!
Még, még...
Vissza kell hoznunk. Elkapjuk, amint kilép a házbóI.
- Sose jár egyedül. - Ne szólj bele!
Három napja, hogy rábukkantam, s te mit tettéI?
Semmit! Mindenképp el kell kapnunk.
Ki tart velem?
- Mehetnék én? - Fogd be!
Elég bajt okoztáI. Most ne ugrálj!
Olyan kell, akiben megbízik. Mit szóIsz hozzá, Nancy?
Engem hagyjanak ki.
Mégis, hogy érted ezt, drágám?
Ahogy mondom: Nem megyek!
Miért nem hagyjátok békén?
Most legalább rendezodött az élete.
Hozd vissza, vagy megszorongatom a torkod!
Nancy, drágám... Vissza kell hoznunk.
Képzeld el, ha beszéI, mi lesz velünk és Bill-lel.
Akasztófára juthat. És ezt te nem akarhatod...
- Elmegy o, Fagin. - Dehogyis megy el!
Dehogynem!
Elmegy.
Ha kell, magam viszem oda.
Csak mert... szüksége van rám.
Igen, szüksége van rám.
Bár most a látszat más,
biztosan szüksége van rám.
Szeretné-e más vajon,
néha gonosz velem nagyon,
pedig tudja, ott leszek,
mikor szüksége van rám.
Hiányzik, mikor elmegy,
ha itt van, az nagy kegy.
Ami itt bennem él,
szerelmem el nem ér
hozzá! Elszáll a büszkeség,
mikor szüksége van rám.
Nála sokat nem ér a szó.
Úgy tesz, ahogy neki jó.
Érte élek,
érte halok,
így való.
Mert szüksége van rám.
Tudom, hogy hol kell lennem,
a fejemet el nem vesztem,
mert szüksége van rám.
Az élet oly hosszú.
Szeretem ot jól-rosszul.
Annyi ero kell ám,
mert szüksége van rám.
Ha magányos vagy, tudnod kell,
van, aki téged szeret
szerelemmel.
Én ot be nem csapom,
bár biztatnak nagyon.
Mellette maradok,
mert szüksége van rám.
- Kinyissam, Rose? - Megköszönném.
- Könyvek, Mr. JessoptóI. - Köszönöm.
- Könyveket hoztak önnek. - JóI van.
- Küldenem kellene valamit. - Elintézhetem?
Tudom, hol a bolt. Sietni fogok.
Az ágy melletti könyveket kérem.
Vidd el oket Mr. Jessopnak, s a pénzt is, ami az újakért jár!
Ez öt font, 10 shilling jár vissza.
Értetted?
Szép az a hölgy, uram.
Hozom a könyveket!
Új ruha van rajta, 5 font a zsebében. Gondolja, hogy visszajön?
- Megeszem a kalapom, ha nem. - Nézze azt a képet!
- Nem hasonlít rá? - Az unokahúga, nem?
- Ez az a lány... ...aki megszökött.
Ártatlan, fiatal arc. Véletlenül hasonlítanak.
Nem biztos. A fiú dologházban született, Dunstable-ben.
Összesen ennyit tud. Persze...
Csak tessék! Csodaszép e reggel,
ilyen kék sose volt az ég.
Ki köti csinos csokorrá, s küldi el nekem ma még?
- Segítség! - Gyerünk a kordéba!
Ökörszem! Gyere!
- Olivér visszajött! - Micsoda ruhája van!
- Kész ficsúr! - Jó anyag.
Örülünk, hogy jóI megy a sorod! Ravasz majd ad másik ruhát.
Nézzétek!
Elteszem neked.
Micsoda?
- Az az enyém, Fagin. - Ugyan! Az enyém... a miénk!
- Odaadom a könyveket! - Ide a pénzt, vén lóköto!
Ez a kockázat ára. A könyvekboI nyisson könyvtárat!
Mr. Brownlow keresni fogja magukat!
Gondolod, idejön, mi? És itt keres minket?
- Mit mondtáI neki rólunk? - Semmit.
Biztos elmondott mindent. Mit meséItéI neki?
- Hagyd békén! - Ne szólj bele!
- Nem emelhetsz kezet rá! - Tágulj innét!
- Nem mondott el semmit! - MegütöttéI?
Ezt már nem bírom elviselni. Hagyd abba, vagy én adlak föl!
Nancy, milyen jóI áII neked! Micsoda tréfa!
Elég, vagy mindenkit feladok, ha fellógatnak is!
- Tudod-e ki vagy? És mi? - JóI tudom.
- A fiú barátja. - Az vagyok.
És azt kívánom, bár ne hoztuk volna el.
MostantóI hazug tolvaj, semmi több.
Ennyi nem elég?
Gyere, Sikes! Beszéljünk szelídebben!
Jó szót sem érdemel! Kicsi koromtóI magának dolgozom.
- A legpiszkosabb munkát végzem. - A megélhetésért!
- Megélhetés... megélhetés... - Az fontos! A legfontosabb!
Lefeküdni! Mindannyian! Azt mondtam, lefeküdni!
Eroszak, ordibálás, dráma. Kell ez nekünk?
Nem, Fagin. Nem kell.
De ha ez a semmirekello elszóIta magát...
Ha kotyogott a kis kurafi, -
- leülünk és megbeszéljük, mit tegyünk, hogy nyugtunk legyen.
Tényleg? Ülünk, gondolkodunk, nyugodtan beszéIgetünk, -
- közben értünk jönnek: "Fáradjanak velünk!"
EbboI nem kérek! Azt hiszi, belerángatott, s ki is húz.
MostantóI kezembe veszem a dolgot. Ebbe a két kézbe.
Hallott már rosszul elvágott nyakú csirkét?
- Nem hiszem. - Vernyognak, Fagin.
- Nem szép hang. - Nem, Bill.
- Aztán elpusztulnak, ugye? - Igen. Vagyis nem, Bill.
Azért csak vernyogni kezdenek.
Mintha elore éreznék a sorsukat.
Magának nincs ilyen eloérzete, ugye?
Nincs. Lakat van a számon.
Jó. Mert ha eljár egyikük szája, ha bárki feladna, -
- és hírét hallom, a maga nyakát vágom el.
Azt a retkes vén nyakát.
Emlékezzen rá, Fagin!
Eroszakos ember ez, Ravasz. Nagyon eroszakos.
És ha rájön a bolondóra, senkit se kíméI.
Vigyázz rá, Ravasz!
Én is vigyázok magamra.
Az embernek legyen szíve, ugye?
Ez nem tréfáIt, ugye?
Elismerem, nem vagyok szent,
de nem ily gonosz szív dobog mélyen itt bent.
Jól megfontolván a szemszögembol,
az ember folyton gaz nem lehet.
Minek kín, nem kell, sot: Inkább veszek egy jó not!
Foz és mos rám, takarít, és az ágyban felvidít.
Szidalmaz és fenyeget,
elveszi a pénzemet. Tönkremegyek...
Meg kellene fontolnom talán.
Drága ám a háztartás! Többet használ egy alvás!
Senkim sincs ezen a világon, s vénségemre kell keresnem
társam, párom, barátom?
Hogyan?
Jól megfontolván a szemszögembol,
keresnem kéne sok új barátot.
Nemeseket, fourakat, kik fenntartják a fényes látszatot.
Palotában laknék, csak hintón járnék,
intenék a grófnak, az alattvalóknak,
mindezt rangomhoz illon. Ismerném a forendort!
Meg kellene fontolnom talán.
Hívjak hát "valaki"- t?
Kit ismerek? Sok senkit.
Társaságom: Züllött népek, betörok és banditák.
Életem alkonyán, vénemberként változzak meg talán?
Jól megfontolván a szemszögembol,
csak az ehet, ki érte megdolgozott.
Ugye, milyen megalázó elvállalni egy "tisztes" melót?
Szorgalmasan dolgozok, a fonöknek alázkodok,
s mi járhat mindezért?
Korán kelsz, késon mehetsz, a sok melóba meggebedsz...
Meg kellene fontolnom talán.
Mit kezdjen egy hetvenes?
Mert leszek tán hetvenes...
Öreg leszek, s majd megfagyok. Kit érdekel, élek, halok?
Egy vigasz van, ha jön a tél, ha van pénzed, mit félretettél.
Jól megfontolván a szemszögembol,
rossz vagyok, de így maradok már!
Nem jön el most már a változásom. De ne lássanak bennem banditát!
Senkit se bántanék, rosszat nem tennék.
Nem való ez így nekem, veszélyben az életem.
Nincsen, aki közvetít. Ki lesz, aki megsegít?
Ki tartja fel a rablót? Ki talál egy jó melót?
Meg kellene fontolnom talán.
Mikor hírt hallottunk OlivérroI, úgy döntöttem, idejövünk.
- Én döntöttem. - Jó, hogy eljöttek.
- Mit tudnak róla? - Ez a medalion az anyjáé volt.
A feleségem taláIta, mikor meghalt. A gyerek anyja, nem az asszonyom.
- És eddig orizgették? - Miért ne?
Bizonyíthatja a gyerek származását!
- A családját, a nevét. - Nincs neve.
Meg se mutatták senkinek. Szégyen!
Miért beszéI így? Segíteni jöttem!
- KapzsiságbóI jött! - A feleségemmel beszéI...
Itt a jutalmuk! Mrs. Bedwin, kísérje ki oket!
Ez a hála?
Csak nem rúgnak ki ezért?
- Remélem, igen. - Mrs. Bumble a hibás!
A törvény szerint, maga a hibás. A felesége csak segédkezett.
A törvény ostoba! És nem ismeri a noket!
Majd a tapasztalat megtanítja! A tapasztalat!
Uram, a medáI... Nem láttam jóI.
Azonnal felismertem. Én adtam Emilynek a 18. születésnapjára.
Tehát nem azért ment el, mert a fiú faképnéI hagyta?
Dologházba kellett mennie, hogy ott szüljön.
Mire készülsz?
- Miért hoztad ide a fiút? - Velem jön... dolgozni.
- Miért o? - Mert kicsi kell. Azért.
O kicsi és sovány. Most pont ilyen kell.
- Muszáj mennem? - Ha megmukkansz útközben...
...meglátod, mi lesz!
Bill! Ne csináId ezt vele! Kérlek, ne tedd!
Szót se többet!
11-kor a mulatóban.
- OlivérroI van szó! - Jöjjön be! Mr. Brownlow!
- Csak üzenetet hagynék. - Az úr szívesen látná...
- Nem maradhatok! - A gyerekroI hozott hírt.
Veszélyben van! Én raboltam el... Egy társammal.
- Elrabolták? - Igen. Bár ne tettük volna!
Hol van? Odavezetne?
- Mondja meg, hol van! - Nem tehetem.
- Odaviszem. Nincs itt. - Hát hol van?
London Bridge, ma éjféIkor. Ígérje meg, hogy egyedül jön!
Nem bízik bennem, de bíznia kell!
- Ott leszek. - Hála Istennek! Megyek.
- Várjon! Rosszul bánnak vele? - Ha elmondom, megölnek.
- Kicsoda? - Nem mondom meg.
Nem vallok ellene.
Maga nem értheti.
Vissza kell mennem. Vissza akarok menni.
- Ugye, ott lesz? - ÉjféIkor.
Jegyezd meg, kis féreg, a bejáratot!
Arra!
Gyorsan.
Feljebb is van!
Ki az?
Rufus! Sárkány! Kapjátok el!
Csibész! Fogjátok meg!
Miért aggódsz? Mindig megússza.
Talán hozzám mentek.
Azt mondta, idejön.
- Minden rendben, Bill? - Semmi sincs rendben.
- Felébredtek. Elfutottunk. - Megláttak?
Lefektetem a fiút.
Itt hagyod!
Ökörszem! Vigyázz rá!
ÜI!
Um-ta-ta, mind tudják jól. Um-ta-ta, víg nóta szól.
Mindenki azt hisz, amit akar, ha azt hallja, um-ta-ta.
Um-ta-ta, mind tudják jól. Um-ta-ta, víg nóta szól.
Mindenki azt hisz, amit akar, ha azt hallja, um-ta-ta.
Um-ta-ta, csak száll a dal, mindenütt ez rivall,
a sör jó habos, a kocsma hangos,
hát legyen türelmed, hogy kihalld, megleljed, mit vártál, a hírt.
Um-ta-ta, mind tudják jól. Um-ta-ta, víg nóta szól.
Mindenki azt hisz, amit akar, ha azt hallja, um-ta-ta.
A Vaksi Percy a szemén se lát ki, azt hiszem, pápaszem sem kell neki.
Felcsípett egy banyát, azt hitte, lányt talált, s ringatta ot.
Um-ta-ta, mind tudják jól. Um-ta-ta, víg nóta szól.
Jól tudjuk, mitol lesz piros az orr:
Merthogy van um-ta-ta.
Jól tudjuk, mitol lesz piros az orr, merthogy van um-ta-ta.
O, a kicsi Sally szoknyáját emeli, hogy kicsike lábát mind lássák jól.
Ám, ami fent van, maradjon titokban, ülepe legalább egy tonnát nyom.
Um-ta-ta, mind tudják jól. Um-ta-ta, víg nóta szól.
Mindegy, hogy látod vagy eldugták jól,
akkor is um-ta-ta!
Feljött egy lányka ide a városba, felcsípték, etették, mert így a jó.
Mikor jóllakott, ágyikó várta ott, és ha pénzt kapott, jókat dalolt.
Azóta nem virul, de néha így vidul, és közben um-ta-ta szól.
Semmi eroszak!
Látod ot? Menj! Siess!
Eredj!
- Ne! - Ezért megfizetsz!
Ökörszem!
Ökörszem! Gyere ide!
Ökörszem! Gyere!
Gyere már!
Gyere!
Megláttak. Nem jöhetsz velem.
Megláttak, felismertek.
Ugye, nem féIsz tolem?
Ökörszem, ide gyere!
Ide gyere, Ökörszem!
Ökörszem!
- Láttak valakit? - Valaki mintha futott volna...
Az a kutya itt volt!
Ismerem is: Bill Sikesé. Mindig együtt járnak!
Ez biztosan nyomra vezet. Gyere, Ökörszem!
Dohányt! Adj dohányt!
- Mi baj? - Dohány kell! Pénz!
Véres a kabátod!
Hol van Nancy?
Bill Sikes, mit tettéI? Mit muveltéI?
Többé nem köphet be senkit.
Nem kellett volna...
- Köpött? Biztos? - Egész biztos.
Vissza akarta adni a fiút. Brownlow várta oket.
- Miért jöttéI ide? Takarodj! - Pénzt akarok!
Mennyi kell? 10 font? 20?
- Ha jönnének... - Már nem leszek itt.
Elmegyek.
Ez a kutya lesz. Ökörszem.
Gyorsan, fiúk! Elköltözünk!
Nancy, szerettelek. Látod, hová juttattáI?
Bill, ne légy ostoba! Hagyd a fiút!
Engem akarnak, de nem kapnak el, ha itt a fiú! Menjetek!
A vészkijárathoz!
- Nézzék! - O az! Bill Sikes!
Meg a fiú!
Vissza!
A másik utcába! Siessenek!
- Csak ön után! - Csak utánad!
- Hagyd ezt! - Mit csináljak?
Te vagy a Ravasz! Találj ki valamit!
Mássz fel!
Kösd a kötelet a gerendára!
JóI van.
Úgy! Jó.
Meg tud-e változni valaki?
Fura, de néha hallani.
Cimborám, vagyonom,
odavan mindenem.
Egy falevél is takarhat valamit,
ki tudja, alatta mi terem?
Nos, fiatalember?
Csatlakoznál hozzám, ha megkérlek?
Bélelt?
Remekmu. Igazi kézi munka.
Jól megfontolván a szemszögembol,
aki gaz, az mindig az marad!
- Könnyu kezecskéd. - S az ön esze!
- Társa leszek? - Sot! Barátom!
A tehetséged jól jön ám egy hosszú élet alkonyán.
Tágra nyíló telt zsebek várják fürge kezedet.
- Gyarapszik a vagyonunk, - míg vissza nem vonulunk,
- s míg a végzet el nem ér, - kis párosunk vígan él.
Meg kellene fontolnom talán.
Magyar szöveg: IFT
Ripped by: SkyFury